Quercus canariensis ![]() | |
---|---|
![]() Fulles i flors de roure africà | |
Estat de conservació | |
Dades insuficients | |
UICN | 78809256 ![]() |
Taxonomia | |
Super-regne | Eukaryota |
Regne | Plantae |
Ordre | Fagales |
Família | Fagaceae |
Gènere | Quercus |
Espècie | Quercus canariensis ![]() Willd., 1809 |
Nomenclatura | |
Epònim | illes Canàries ![]() |
El roure africà (Quercus canariensis[1]) és un arbre del gènere Quercus, de la família de les fagàcies que pot arribar fins als 30 m d'alçada.[2] Té fulles de mitjanes a grans, marcescents, regularment dentades, les joves amb indument dens i gruixut, les adultes glabres per l'anvers i amb fascicles de pèls groguencs a l'axil·la dels nervis secundaris i pecíol curt. Gla ovoide, amb peduncle fructífer curt; cúpula amb escames una mica desiguals, algunes lleugerament giboses. Viu en sòls de reacció àcida, a l'estatge basal, des del nivell del mar fins als 900 m.[3]
L'origen del seu nom científic Quercus canariensis té un error, ja que no és originari de les Illes Canàries, com el seu segon nom indica; és un error de la persona que va classificar el nom en la seva època. Es creu que es devia barrejar algunes etiquetes amb els noms i aquest roure va rebre un nom equivocat. Quercus vol dir roure en llatí.
Es troba en zones amb climes temperats d'influència marítima, sense gelades freqüents i relativament humits, on pot arribar a formar bosquets prop dels cursos d'aigua. Habita al nord d'Àfrica on forma boscos de considerable extensió en Kabylia i de manera més fragmentada per les altres muntanyes del Tell a Algèria, al Marroc (Rif i Atlas mitjà) i a la península Ibèrica, bàsicament al sud; però en una àrea molt dispersa: curiosament una zona de la Serralada Litoral Catalana (Montnegre), Serralada Mariánica, Montes de Toledo, sud de Portugal i sobretot a Andalusia occidental (Cadis, Màlaga, Sevilla, Huelva), trobant-se els seus millors boscos als vessants frescos de la meitat meridional de la província de Cadis, al Parc Natural de los Alcornocales.