Koski Tl Koskis |
|
---|---|
![]() |
![]() |
sijainti |
|
Kosken kunnantalo. |
|
Sijainti | |
Maakunta | Varsinais-Suomen maakunta |
Seutukunta | Loimaan seutukunta |
Kuntanumero | 284 |
Hallinnollinen keskus | Kosken Tl kirkonkylä |
Perustettu | 1869 |
Kokonaispinta-ala |
192,42 km² 284:nneksi suurin 2022 [1] |
– maa | 191,50 km² |
– sisävesi | 0,92 km² |
Väkiluku |
2 207 248:nneksi suurin 31.12.2023 [2] |
– väestötiheys | 11,52 as./km² (31.12.2023) |
Ikäjakauma | 2020 [3] |
– 0–14-v. | 13,9 % |
– 15–64-v. | 52,7 % |
– yli 64-v. | 33,4 % |
Äidinkieli | 2023 [4] |
– suomenkielisiä | 94,7 % |
– ruotsinkielisiä | 0,4 % |
– muut | 5,0 % |
Kunnallisvero |
7,40 % 283:nneksi suurin 2024 [5] |
Työttömyysaste | 7,1 % (2019) [6] |
Kunnanjohtaja | Henri Partanen |
Kunnanvaltuusto | 21 paikkaa |
2021–2025[7] • Kesk. • Kok. • PS • SDP • Vihr. |
11 3 3 3 1 |
koski.fi |
Koski Tl (Tl. Koski, ”Turun läänin Koski”, ruots. Koskis[8]) on Suomen kunta, joka sijaitsee Varsinais-Suomen maakunnassa. Kunnassa asuu 2 207 ihmistä[2] ja sen pinta-ala on 192,42 km², josta 0,92 km² on vesistöjä.[1] Väestötiheys on 11,52 asukasta/km².
Kosken naapurikunnat ovat Loimaa, Marttila, Pöytyä, Salo, Somero ja Ypäjä. Entisistä kunnista Kosken naapurikuntia ovat olleet aiemmin Kuusjoki, Mellilä ja Loimaan kunta.
Kirjainyhdistelmä Tl viittaa entiseen Turun ja Porin lääniin erotukseksi toisesta, Hämeen läänissä sijainneesta Kosken kunnasta (Koski Hl, sittemmin Hämeenkoski, vuodesta 2016 osa Hollolaa). Kosken Hl kunnan nimenmuutoksesta ja Turun ja Porin läänin lakkauttamisesta huolimatta Tl. Kosken kunta päätti pitää oman nimensä entisellään. Kunta käyttää nimeä ”Koski Tl”, jolla se myös tunnetaan virallisissa yhteyksissä.[9][10] Kielenhuolto ohjeistaa käyttämään nimeä ”Tl. Koski”, koska nimi luetaan muodossa ”Turun läänin Koski”.[11]
Koskelta on löytynyt merkkejä ihmisasutuksesta jo kivikaudelta. Kosken vanhat kantakylät mainitaan Varsinais-Suomen ensimmäisessä maakirjassa vuodelta 1540. Alueen asukasluvun arvioidaan 1500-luvulla olleen noin 400–550. Katovuosina 1696–1697 yli 18 prosenttia asukkaista menehtyi.
Koski muodosti kappeliseurakunnan Marttilan emäseurakunnan alaisuuteen vuonna 1647[12] pian Koskenkartanon perustamisen jälkeen.
Vanhimmista asukasluvuista on voitu esittää vain epävarmoja arvioita, mutta vuodesta 1775 lähtien niistä pidettiin kirjaa. Kosken väkiluku oli vuoden 1865 lopussa 2 242 ja suurimmillaan vuonna 1949 4 266. Nykyään kunnassa asuu 2 207 henkilöä.[2]
Kunnaksi Koski muodostettiin vuonna 1869 ja Kosken seurakunta itsenäistyi omaksi kirkkoherrakunnakseen vuonna 1913.[13]
Luonnonmaisema Koskella koostuu kalliosydämisten moreenimäkien rikkomasta savitasangosta. Vaihtelua siihen tuovat kallioperän murroksia seurailevat jokilaaksot, sekä kaksi harjujaksoa.
Kosken suurin vesistö on Paimionjoki, joka halkaisee kunnan suurin piirtein puoliksi virraten kunnan keskikohdalta idästä länteen. Sen varrella kunnan kaikki vanhat kylät sijaitsevat melko säännönmukaisesti joen kahden puolen siten, että kylien vanhat asutuspaikat ovat joen rannassa ja kylät ulottuvat siitä pitkinä ja kapeina pohjoiseen/pohjoisluoteeseen ja etelään/kaakkoon. Pellot keskittyvät nykyäänkin enimmäkseen joen ympärille levittyvälle savimaaperäiselle peltoaukealle, kun eteläiset ja pohjoiset osat ovat enemmän metsien hallitsemaa harjumaastoa.
Kappelin ja myöhemmän kunnan nimeen aiheen antaneista Paimionjoen koskista suurin on Patakoski Kosken keskustaajaman itälaidalla Patakosken kylän yläpuolella. Siitä vähän yläjuoksulle päin Koskenkartanon luona on pienempi Karjakoski. Koskia on yksi vielä kauempana yläjuoksulla Sorvaston kylän kohdalla ja yksi alajuoksulla Myllykylän kohdalla lähellä kunnan länsirajaa. Kaikki kosket juoksevat vapaana, mutta niissä on jäljellä myllyjen ja sahalaitosten voimanlähteeksi käytettyjen rakenteiden jäänteitä. Lähes koko kunta kuuluu Paimionjoen valuma-alueeseen, mutta aivan pohjoisimmat osat kuuluvat Loimijoen sivujoen Niinijoen valuma-alueeseen ja Kosken eteläosiin ulottuu Halikonjoen vesistöön kuuluvan Kuusjoen sivuhaara Viepjoki.
Pohjoisessa Kosken alueelle ulottuu Säkylän–Mellilän harjujakso, jota pitkin kulkee historiallinen Huovintie. Harjun laajentumana Koskella on Hevonlinnanharju, jolla sijaitsee laskujoeton pieni Hevonlinnanjärvi. Etelässä, Kiikalan, Kuusjoen ja Someron suunnasta Koskelle ulottuu toinen harjujakso, jonka kupeessa on Kosken suurin järvi, Paimionjoen vesistöön kuuluva Liipolanjärvi.
Suurimpia soita Koskella ovat kunnan pohjoiskärkeä Pirttiniemennokan rajapaikalla koskettava Loimaan Eksyssuo ja pääosin Someron puolella sijaitseva Reksuo idässä, jotka molemmat kuuluvat Natura 2000 -suojeluohjelmaan. Pohjoisessa Loimaan, aiemmin Mellilän rajalla, Hevonlinnanharjun kupeessa on Linturahka, josta suuri osa on turvetuotannon käytössä.
Halikkola, Harmaa, Hongisto, Iso-Sorvasto, Jättälä, Kattelus, Koivukylä, Koski, Liipola, Myllykylä, Partela, Patakoski, Penninkulma, Talola, Tapala, Tausela, Tuimala, Vähä-Sorvasto, Värmälä
Koskella asui 31.12.2021 yhteensä 2271 henkeä. Näistä suomenkielisiä oli 2167 eli 95,4% väestöstä. Ruotsinkielisiä oli 6 eli 0,3%. Vieraskielisiä oli kunnassa 98 eli 4,3%.[14] Vieraskielisistä ryhmistä tärkeimmät olivat viro (54 puhujaa) sekä venäjä (14 puhujaa).[15]
Väestöstä 77,8% kuului vuonna 2023 Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon ja 0,9% muihin uskonnollisiin yhdyskuntiin. 21,3% ei kuulunut mihinkään uskonnolliseen yhdyskuntaan.[16]
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Vuoden 2017 lopussa Koskella oli 2 359 asukasta, joista 1 252 asui taajamassa, 1 092 haja-asutusalueilla ja 15:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Kosken taajama-aste on 53,4 %.[18] Kunnassa on vain yksi taajama, Kosken Tl kirkonkylä.[19]
Koskella sijaitsee kolme koulua: Talolan koulu (alakoulu), Kosken seudun yläaste ja Kosken Lukio.[20]
Kosken kautta kulkee Turusta Hämeenlinnaan johtava valtatie 10, jonka eteläpuolella Paimionjokea noudattelevat tämän edeltäjänä toimineeseen Hämeen Härkätiehen kuuluvat Marttilan suunnasta tuleva yhdystie 2264 ja Somerolle jatkuva yhdystie 2810. Yhdystiehen 2264 yhtyy Tauselan kylässä Salosta tuleva yhdystie 2407 ja siitä ja yhdystiestä 2810 erkanee Kosken keskustassa Mellilään johtava yhdystie 2260. Ypäjälle johtaa yhdystiestä 2810 Sorvastolla erkaneva yhdystie 2805.[21]
Koskella on kolme valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä: Hämeen Härkätie kulkee Kosken läpi ja ylittää Paimionjoen Kosken keskustassa.[22] Vuonna 1935 valmistuneen Kosken kirkon on suunnitellut arkkitehti Toivo Paatela[23][24][13] ja hautausmaan yhteydessä Hämeen härkätien varrella sijaitseva kellotapuli on vuodelta 1777.[25] Kolmas valtakunnallisesti merkittävä kulttuuriympäristö on Koskelle Ulvilan–Säkylän suunnasta ulottuva historiallinen Huovintie.[26] Sen lähituntumassa Hevonlinnan harjun korkeimpien kohtien ja Hevonlinnanjärven lähellä on myös näkötorni.
Yrjö Liipolan taidemuseossa on näytteillä Koskella syntyneen kuvanveistäjä Yrjö Liipolan taidekokoelma.[27] Toisen koskelaissyntyisen taiteilijan, taidemaalari ja pilapiirtäjä Olavi Hurmerinnan teoksia on esillä muun muassa kunnan kirjastossa.[28] Kellotapulin vieressä seurakunnan vanhassa lainamakasiinissa toimii Museokahvila Kahviaitta. Myllyrannan koskialue Paimionjoen Patakosken luona on kunnostettu EU-hankkeena.[29][30][31][32] Santion nummella Vähänsorvaston kylässä tien varrella on Koskelaisseuran pystyttämä Marttilan taisteluun liittyneen Santion taistelun muistomerkki.
Vuoden 2019 aluejaon mukaan Koskella on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat[33]:
Aikaisemmin alueella toimi Kosken Tl seurakunta.[33]
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Kosken alueella toimii Turun ortodoksinen seurakunta.[34] Kirkon sisäisistä herätysliikkeistä paikkakunnalla toimii evankelisuus[35].
Kosken pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla paakelssit ja kräämi, sitruunankuorella maustetut vehnäleivokset puolukkakreemin ja kermavaahdon kera.[37]
|
|