Pahlenin perhe on tullut oletettavasti Pommerista[2]. Perhe on sukua saksalaisille Holsteinin herttualliselle suvulle. He tulivat Liivinmaahan noin 1500-luvun alussa[2][3].
Perheen viisi veljestä on kuningas Kaarle XI:n aikana 18.10.1679 merkitty Ruotsin ritarihuoneessa paronin arvoisina. Vuonna 1799 Venäjän tsaari Paavali I korotti Paul ja Peter Ludwig von der Pahlenin kreiveiksi. Aleksanteri II:n valtakaudella vuonna 1867 Konstantin toimi oikeusministerinä ja valtiosihteerinä ja hänet erotettiin ministerin tehtävästä jo vuonna 1878, Aleksanteri III:n aikana hänestä tehtiin valtakunnanneuvoston jäsen. Muita Pahlenin perheen jäseniä on keisariuden aikana korotettu Venäjällä paroneiksi ja kreiveiksi[3].
Ensimmäinen kirjallinen merkintä Pahleneista on vuodelta 1120, jolloin suvun kantaisät olivat Riianarkkipiispanvasalleja, (ritareita), joille lahjoitettiin läänityksenä maa-alueiden hallinta veronkantoa vastaan. Palen sukunimi johtuu Riian arkkihiippakunnan alueella Viljandissa sijaitsevasta Pale-joesta. Suvun kantaisäksi on merkitty Johannes de Pala, I gen. Linie Dickeln (1290–1325)[3][12].
Pahlensuvun kolmen lumpeenlehden vaakunasinetillä kirjattuja asiakirjoja[18].
Vaakunaselitykset
Kreivin vaakuna on suvun Venäjällä syntyneiden aatelissukujen vaakuna. Se on kuten Baltiassa syntyneiden paronivaakuna paitsi että vaakunassa on venäjän suuruhtinaskunnan kaksipäinen kotka, kerivin vaakuna poikkeaa paronin vaakunasta kilven kantajilla (ritareilla), kilven postamentilla sekä kilven päällä isohkolla kreivin kruunulla.
Paronin vaakuna on myönnetty Pahleen-suvun yksittäisille jäsenille oman henkilökohtaisen arvon tunnustuksena paronin arvon myötä. Paronin vaakunalle on tyypillistä, että kilvelle on koottu sukujen vaakunoita yhdistämällä (kilpiä), Pahlenien kilvessä on pohjalla Rosenin vaakunakilvet jossa Pahlien tunnus sen keskellä. Jokaisessa on henkilöön ja sukuun liittyviä heraldisia tunnuksia. Lohkon edestä katsottuna alavasemmalla on kolme punaista ruusua, jotka viittaavat von Rosenin sukuun. Kahdella jalalla kurkottava leijona kolmen ruusun ympäröimänä liittyy myös von Rosenin sukuun, kilven oikeayläkulman lohkon keltaisella pohjalla ratsastavalla ritarilla jolla miekka koholla, kertoo mahdollisesti Riiassa sukunsa kantaisän vasileista, sekä oikea-alalohko yhdellä tähdellä ja kahdella ristikkäin pystypäin nojaavilla aseilla suvun saavutuksista Napoleonia sekä muista lukuisista käydyistä taisteluista, vaaleansininen nauha suvunhenkilön tunnustamisesta Andreaksen ritarikunnan jäsenyydellä. Kilven keskellä on suvun tunnuksellinen, kolmella lumpeenlehdillä koristeltu vaakuna. Kilven päälle on sijoitettu kolme edestä päin katsovaa säleikkökypärää, joista jokaisen kaulaa koristaa kultainen kaulakoru. Jokaisen kypärän päällä on pallohelmillä koristeltu paronin kruunu ja jokaisen kruunun päällä koristaa sukuun liittyiä heraldisia aiheita: esimerkiksi ratsastava ritari viittaa ratsuväen kenraaliin ja aurinko kaiken elämän maan päällä mahdollistavaan kasvuun ja elinvoimaan.
Kantavaakuna on Pahlen-suvun patakypärällä varustetu tavallinen saksalaisen kielialueen vanhimman aatelin (Uradel) vaakuna ajalta ennen varsinaisen heraldiikan yleistystä käyttöä. Pahlien vaakuna on ikivanha aatelissuvun kantavaakuna jonka kilvessä oleva tunnus esittää suvun alkuperäistä aatelisvaakunaa. Porvarisvaakunan muodostavat kilpi, sen yläpuolelle sijoitettu patakypärä ja kilven peite eli viitta. Kruunun sijasta kypärän päälle on sijoitettu lakipunos ja niiden päälle neljä riikinkukon sulkaa ja niiden väliin kolme kultaista osmankäämiä. siihen on vaihdettu kypärä, joka nykyisin vakiintuneen saksalais-pohjoismaisen käytännönmukaan sopii kaikille aatelisille, ei ainoastaan vanhimmille.
Diglin kartano (Sepkule (Sepkull, Seppkull, Sepküll) - Pālen tai Diklin kartano (linna tai palatsi) sijaitsee LatvianValmierassa. Kartano sai nykyisen nimen "Pale" kartano sen ensimmäiseltä omistajalta von der Palenilta jonka mukaan kartano on nimetty, nykyään kartano toimii nykyään yksityisomistena hotellina. Kartanon omistajina on ollut mm. Riian arkkipiispa Heinrich Veipte joka myi kartanon vuonna 1456, kuningas Sigismund III 1589, sekä myöhemmin Pahlenien suvun omistukseen siirtyen kreivi Georg von der Palenille.
Suurolan kartano (Suurolan kartano) on kartano, joka sijaitsee Suomessa, Etelä-SavossaKangasniemen Suurolan kylällä, kartano toimi von der Pahlenien aikana Savossa sijaitsevien rälssimaiden hallintopaikkana[3].
Otavan kartano (Otava) joka sijaitsee Suomessa, Etelä-SavossaMikkelin otavassa, kartano toimi von der Pahlenien aikana Savossa sijaitsevien rälssimaiden toisena hallintopaikkana[3].
Arend Dietrich (Diedrich) II von der Pahlen (noin 1706 – 24. maaliskuuta 1753, ikä 46), oli maanomistaja Virossa. Hän omisti Palmsen, Kattentackin ja Aunackin kartanot, ja häntä pidetään Palmsen laajan Pahlensian-kirjaston perustajana. Hän opiskeli Hallessa, oli erityisen kiinnostunut arkkitehtuurista, tekniikasta ja matematiikasta. Hän oli naimisissa Magdalena Elisabeth von Derfelden 1710–1793 palmse (83).
Dmitri Petrovitš Pahlen (Dietrich von der Pahlen), paroni, venäläinen upseeri.
Woldemar baron von der Pahlen (1815–1861), venäläinen eversti.
Konstantin von Pahlen (1861–1923), Paroni, saksalais-balttilainen poliitikko.
Emanuel Baron von der Pahlen (4. heinäkuuta 1882 – 18. heinäkuuta 1952) professori, saksalainen tähtitieteilijä, Venäjän astronomisen Baselin-laitoksen johtaja, jonka mukaan on nimetty kuussa sijaitseva kraatteri.
Paul von der Pahlen (1862–1942), saksalais-balttilainen poliitikko, joka toimi Venäjän hallituksen jäsenenä.
Suomessa (Ruotsi-Suomessa) olevissa joukko-osastoissa on 1600- ja 1700-luvuilla palvellut neljä von der Pahlen sukuun kuulunutta upseeria. Suomessa Pahlenit ovat tulleet tunnetuiksi läänityksistään, joiden turvin he omistivat kartanoita ja rälssitiloja, muun muassa Kangasniemellä Suurola ja Liukkolan, Mikkelissä Rantakylän Kerolan ja Otavan kartanot sekä Sairilan kartanon, jonka isäntänä oli Magnusen ottopoika Gerhard Löwe), sekä HeinolassaPaason kartanon.
Lapset: Gustaf Magnus von der Pahlen (noin 1590 Liivinmaa, Sepp küll, Viro – noin 1648Kangasniemi, Suurola, Liukkola (58)[1], oli balttiansaksalainenaatelinen, maaneuvos ja everstiluutnantti. Hän asettui asumaan Suomeen vuonna 1615. Ruotsin palveluksessa ratsumestariHenrik Rehbinderin viiden hevosen lippueessa noin vuodesta 1610 taistellut Magnus sai kuningas Kustaa II Adolfilta Inkerin Pihkovan sotaleirissä 5.10.1615 lahjoituksena VuolingonneljänneskunnanMikkelin pitäjässä tunnustuksena erinomaisesta miehuullisuudesta[1]. Lahjoitus uusittiin 5.9.1624. Rälssin hallintopaikka oli Kangasniemen Suurolassa. Mikkelin vuoden 1638 jousiveroluettelossa Magnuksen palveluksessa kirjurina mainitaan olleen Klaus Sipinpoika[2]. Myöhemmin hänet mainitaan aatelisvoutina eli verojen kerääjänä. Vuolingon neljänneskunta oli luonteeltaan ns. Norrköpingin rälssiä, joka periytyi alkuperäisen rälssimiehen miespuolisille jälkeläisille[1]. Lahjoitus oli mahdollinen, kun sen edellinen haltija, venäjän kielen tulkki Fredrik Tatz menehtyi ilman miespuolisia jälkeläisiä. Vuosina 1622–1624 Magnus ei kantanut Vuolingolta veroja. Läänitys uusittiin 5.9.1624. Kerrotaan, että Magnus teki vuonna 1645 talonpoikien kanssa verosopimuksen sen jälkeen, kun nämä olivat valittaneet verojensa epäsäännöllisyyttä ja halusivat niihin kiinteän säännön, jotta päästäisiin eroon varsinkin ylimääräisistä parseleista. Sopimus oli talonpojille sangen epäedullinen, sillä Magnuksen määräämä vero oli 15 % korkeampi kuin Pietari Brahen talonpojilla[1]. Verojen lisäksi talonpoikien tuli huolehtia Suurolan kartanon rakennuksista. Magnuksen puoliso oli aatelisrouva Margaretha Jürgensdotter von der Pahlen (von Uexküll, a.d.H Limmat). Margarethan toinen puoliso oli Gerhard Löwe. Magnus Omisti lisäksi Rantakylässä Kerolan kartanon Mikkelin maalaiskunnassa, Rantakylän kylä N:o 3 Säteri, rustholli, jonka pinta-ala oli 471 ha (1850). Sillä oli 7 torppaa (1830). Talon nimi Kerola tuli Kerosista, joille tilukset kuuluivat 1500- ja 1600-luvulla. Omistajat: Talo kuului 1600-luvulla Magnus von der Pahlenille annettuun läänitykseen. Tämän kuoltua 1600-luvun puolivälissä läänitys jakaantui hänen pojilleen majuri Rickhard Magnus von der Pahlenille ja everstiluutnantti Gustaf von der Pahlenille. Rantakylässä sijaitsevasta Kerolan kartanosta tuli Rickhard von der Pahlenin säteri. Läänitys palautui kruunulle hänen poikansa Reinhold Wilhelmin aikana 1694.
Gustaf Magnus von der Pahlenin jälkeläiset:
Richard Magnus von der Pahlen (noin 1630 Kangasniemi, Suomi, Finland – noin 1702 Kangasniemi, Suomi, Finland (72) (aatelinen ja majuri), peri isältään Kangasniemen Rantakylän rälssin, sai veronkanto-oikeuden 46 talosta. Läänitys peruutettiin v. 1694. Tähän osaan kuuluivat mm. Kakrialan talo N:o 1 sekä Vanhamäen talot N:o 1–4[1].
Christian Magnus von der Pahlen. (noin 1626 – 1646 Lill Tulola – noin 1694 (39-68) aatelinen ja kapteeni, Rykmentin majoitusmestari. Omisti Heinolassa Paason kartanon vaimonsa kautta. Puoliso Catharina de la Motte.
Reinhold Wilhelm von der Pahlen (1682 – 25.3.1729 Hartola, Suomi) aatelinen ja kapteeni Hämeen läänin jalkaväkirykmentissä, pääkatselmusluettelo, 1728, kapteeni Sysmän komppanian luutnanttina. Kapteeni Sysmän komppanian luutnanttina, kuollut 25.3.1729 vuoden 1735 pääkatselmusluettelon mukaan. Puoliso oli Ruotsista lähtöisin ollut aatelisrouva Anna Christina von der Pahlen (o.s. Andeflygt tai Antenflycht).