Fiorello H. La Guardia | |
---|---|
![]() | |
99. starosta New Yorku | |
Ve funkci: 1. ledna 1934 – 31. prosince 1945 | |
Předchůdce | John P. O'Brien |
Nástupce | William O'Dwyer |
Stranická příslušnost | |
Členství | Republikáni |
Narození | 11. prosince 1882 Greenwich Village, Manhattan, New York |
Úmrtí | 20. září 1947 (ve věku 64 let) Bronx, New York |
Příčina úmrtí | rakovina slinivky |
Místo pohřbení | Woodlawn Cemetery |
Choť | Marie M. La Guardia (od 1929) |
Příbuzní | Gemma La Guardia Gluck (sourozenec) Samuel David Luzzatto |
Alma mater | Newyorská univerzita Prescott High School New York University School of Law Dwight School |
Profese | politik |
Náboženství | Episkopální církev Spojených států amerických |
Ocenění | Peabodyho cena velkokříž Řádu znovuzrozeného Polska |
Podpis | ![]() |
Commons | Fiorello LaGuardia |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Fiorello Henry La Guardia (narozen jako Fiorello Enrico La Guardia; 11. prosince 1882 – 20. září 1947) byl starosta New Yorku po tři volební období, v letech 1934–1945. Byl republikán, populární starosta a silný stoupenec politiky New Deal. La Guardia vedl obnovu New Yorku po Velké hospodářské krizi.
La Guardia se narodil v Greenwich Village italskému katolickému otci a matce židovského původu. Jeho prostřední jméno "Enrico" bylo změněno na "Henry" (anglická forma "Enrico"), když byl dítě. Žil v Arizoně poté, co jeho otec byl propuštěn z pozice kapelníka v armádě v roce 1898.[1] La Guardia sloužil na amerických konzulátech v Budapešti, Terstu a Fiume v letech 1901 až 1906. Poté se vrátil do USA, aby dokončil své vzdělání na New York University. Během této doby působil v Newyorské společnosti pro prevenci týrání dětí a jako tlumočník amerického úřadu pro imigraci na přistěhovalecké stanici Ellis Island (1907–1910).
V roce 1914 se stal náměstkem generálního prokurátora New Yorku. V roce 1916 byl zvolen do Sněmovny reprezentantů, kde měl pověst zapáleného reformátora. V kongresu La Guardia zastupoval italský východní Harlem téměř nepřetržitě až do roku 1933. Podle jeho životopisce, historika Howarda Zinna, tam byla dvě přerušení, jedno, když sloužil v ozbrojených silách v letech 1917–1919 a druhé, když sloužil jako šéf městské rady v New Yorku v letech 1920 a 1921.
La Guardia krátce sloužil v ozbrojených silách v letech 1917–1919 a dosáhl hodnosti majora v Armádní letecké službě Spojených států. Létal s bombardérem Ca.5 na italsko-rakouské frontě během první světové války.
V roce 1921 zemřela jeho žena na tuberkulózu. La Guardia se s rostoucí depresí obrátil k alkoholu. Po roce se uzdravil a stal se abstinentem.
Byl italského původu a vyrůstal v době, kdy byla v New Yorku velká zločinnost. La Guardia nenáviděl gangstery, kteří přinesli škodu italské komunitě. Když byl zvolen do prvního funkčního období v roce 1933, první co udělal poté, co složil přísahu bylo, že zvednul telefon a uložil šéfovi policie zatknout gangstera Lucky Luciana.
La Guardia byl ortodoxní republikán. Byl otevřeným kritikem Hitlera a nacistického režimu. V místním rozhlasu v roce 1934 La Guardia varoval, že „součástí Hitlerova programu je kompletní vyhlazení Židů v Německu“.
V roce 1941, ještě před začátkem účasti USA ve druhé světové válce, prezident Roosevelt jmenoval La Guardiu ředitelem nového Úřadu pro civilní obranu. Úřad byl zodpovědný za přípravu ochrany civilního obyvatelstva v případě, že by byla Amerika napadena. Úřad byl také zodpovědný za údržbu veřejné morálky, podporu dobrovolnické služby, a koordinace s dalšími federálními orgány, aby bylo zajištěno, že slouží potřebám země ve válce. Kromě toho La Guardia zůstal ve funkci starosty New Yorku.
Zemřel na rakovinu slinivky ve svém domě na 5020 Goodridge Avenue v Bronxu ve věku 64 let a je pohřben na hřbitově Woodlawn v Bronxu.[2]
Po La Guardiovi je pojmenováno newyorské letiště LaGuardia nebo střední škola LaGuardia High School. Základní škola na Strossmayerově náměstí v pražských Holešovicích nesla do přeměny na jedenáctiletou střední školu název La Guardiovo gymnasium, a to v letech 1947-53.