Isosorbid | |
---|---|
![]() Strukturní vzorec | |
Obecné | |
Systematický název | (3R,3aR,6S,6aR)-hexahydrofuro[3,2-b]furan-3,6-diol |
Triviální název | Isosorbid |
Sumární vzorec | C6H10O4 |
Identifikace | |
Registrační číslo CAS | 652-67-5 |
PubChem | 12597 |
SMILES | O[C@@H]1[C@H]2OC[C@@H](O)[C@H]2OC1 |
InChI | InChI=1/C6H10O4/c7-3-1-9-6-4(8)2-10-5(3)6/h3-8H,1-2H2/t3-,4+,5-,6-/m1/s1 |
Vlastnosti | |
Molární hmotnost | 146,148 g/mol |
Teplota tání | 62,5 až 63,0 °C (335,6 až 336,2 K) |
Teplota varu | 160 °C (433 K) (1,3 kPa) |
Hustota | 1,30 g/cm3 |
Rozpustnost ve vodě | >85 g/100 ml |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Isosorbid je heterocyklická sloučenina odvozená od glukózy. Isosorbid a jeho dva izomery, isoidid a isomannid, patří mezi 1,4:3,6-dianhydrohexitoly. Tato bílá pevná látka se připravuje dvojitou dehydratací sorbitolu získaného z biosurovin, je biologicky odbouratelná a teplotně stabilní. Používá se v lékařství.
Hydrogenací glukózy vzniká sorbitol, který se dvojitou dehydratací přemění na isosorbid:
(CHOH)4(CH2OH)2 → C6H10O2(OH)2 + 2 H2O
Meziproduktem dehydratace je monocyklický sorbitan.[1]
Isosorbid se používá jako diuretikum, převážně k léčbě hydrocefalie, a rovněž k léčbě zeleného zákalu. Existují také látky odvozené od isosorbidu jako isosorbiddinitrát a isosorbidmononitrát, která slouží jako léky na anginu pectoris. Další na isosorbidu založená léčiva se používají jako osmotická diuretika a k léčbě jícnových varixů. Isosorbiddinitrát a hydralazin jsou složkami isosorbiddinitrát/hydralazinu, léku na vysoký krevní tlak.
Isosorbid může být rovněž složkou biopolymerů, například polyesterů.
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Isosorbide na anglické Wikipedii.