Francesco Maselli (9. joulukuuta 1930 Rooma, Italia – 2023 Rooma[1]) oli italialainen elokuvaohjaaja. Hän on myös käsikirjoittanut muun muassa Michelangelo Antonionin elokuvia (Erään rakkauden tarina, Nainen vailla sielua). Hän valmistui Centro Sperimentale di Cinematografiasta[2].
Masellin ensimmäinen täyspitkäelokuva oli Hehkuva tuli, joka sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 1955. Masellin Häväisty nainen (1957) ja I Delfini (1960) ovat neorealistisia elokuvia, jotka kuvaavat kriittisesti Italian yhteiskuntaa. Välinpitämättömät (1964) on puolestaan Alberto Moravian romaaniin perustuva elokuva yläluokkaisesta roomalaisperheestä finanssikriisin aikana.[1]
Masellin 1970-luvun elokuvat olivat entistäkin poliittisempia. Niihin kuuluu muun muassa osittain omaelämäkerrallinen Lettera aperta a un giornale della sera (1970). Se kertoo vasemmistoälyköistä, jotka perustavat Vietnamia tukevan kansainvälisen prikaatin. Il Sospetton (1975) pääosassa on puolestaan Italian kommunistisen puolueen jäsen, joka joutuu puolueen keskuskomitean syyttämäksi.[1]
Masellin 1980- ja 1990-luvun elokuvat ovat puolestaan intiimimpiä. Monet niistä kuvaavat naista, kuten Storia d’amore (1985), jonka pääosassa on Valeria Golino, sekä Nastassja Kinskin näyttelemät Il segreto (1990) ja L’alba (1991). Storia d’amoresta Maselli voitti Venetsian elokuvajuhlien tuomariston palkinnon.[1]
Masellin viimeinen elokuva Le Ombre rosse (2021) kertoo maailmankuulusta vasemmistoälyköstä, joka saapuu Roomaan perustamaan sosiaalisen aktivismin keskusta.[1]
|