Nakadžima J5N1 | |
---|---|
![]() | |
Určení | záchytný stíhací letoun |
Původ | Japonsko |
Výrobce | Nakadžima Hikoki K. K. |
Šéfkonstruktér | Kacudži Nakamura Kazuo Óno |
První let | červenec 1944 |
Uživatel | Japonské císařské námořnictvo |
Vyrobeno kusů | 6 |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Nakadžima J5N1 Tenrai (japonsky: 天雷, Tenrai; česky: Hrom) byl dvoumotorový jednomístný stíhací letoun, vyvinutý pro japonské císařské námořní letectvo na sklonku druhé světové války.
Japonské námořnictvo požadovalo jednomístný vysoce výkonný přepadový stíhač, podle specifikací 18-ši z roku 1944.[1] Letoun projektovaly Kacudži Nakamua a Kazuo Óno.[1] Hlavňová výzbroj byla složena ze čtyř pevných kanónů pod kabinou. Dva z nich byly vz. 5 ráže 30 mm s bubnovým zásobníkem na 42 nábojů, další dva byly vzoru 99, ráže 20 mm, s pásovým podáváním nábojů ze schránek. Tenrai poháněla dvojice dvouhvězdicových osmnáctiválců Nakadžima NK9H Homare 21 se čtyřlistými automatickými vrtulemi. Pohonné jednotky měly vzletový výkon 1463 kW a maximální v hladině 2000 m 1433 kW. Tyto motory byly zdrojem neustálých problémů, což velmi nepříznivě ovlivňovalo průběh zkoušek J5N1.
Bylo vyrobeno celkem 6 kusů, z nichž dva poslední byly dvousedadlové. Letové testy byly zahájeny v červenci 1944, jelikož ale výkony letounu nebyly takové jak se očekávalo, k sériové výrobě nedošlo.[1] Z celkového počtu vyrobených letounů jeden havaroval v důsledku špatné podélné stability, další dva byly zničeny během amerického bombardování.
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Nakajima J5N na anglické Wikipedii.